Upozornění --------------- Tento disk DVD (Digital Versatile Disc) je určen pouze pro domácí užití. Veškerá práva k obsahové náplni včetně zvukového záznamu přísluší vlastníku autorského práva.
Neautorizované rozmnožování, úpravy, projekce jiné než pro domácí účely, pronájem , výměna, půjčování a jakákoli forma přenosu tohoto disku DVD nebo jeho částí jsou zakázány. Porušování práv vlastníka autorského práva bude stíháno podle platných právních předpisů .
-Ty chceš chytat ryby? -Ryby jsou zmrzlý.
Hele to auto. Není to paráda? To musí bejt Ford.
To není Ford.
-A co teda? -To nevím, ale Ford to není.
-Co to děláš, Leonarde? -Jak to vypadá?
Co když někdo přijde?
Nikdo sem nepřijde.
Co je?
Leonarde? Broučku, měl by ses obléknout. Snídaně je už hotová.
Začneme testem z dějepisu.
Dívejte se každý na svůj papír a o přestávce mi sešity odevzdáte.
Lowe, Leonard
Dobrý den, paní Loweová. Půjde Leonard ven?
-Je mi líto, ale dnes ne. -A co zítra?
-Ani zítra nebude zdravý. -A kdy bude zdravý?
To nevím.
Jste hodní, že jste se tu stavili.
PŘÍBĚH VYCHÁZÍ ZE SKUTEČNÉ UDÁLOSTI
BRONX, 1969
-Prosím vás. -Musíte se zeptat jí.
Nemocnice Bainbridge. Přejete si? Doktor Franklin a doktor Tyler
mají jednání. Mohu jim něco vyřídit?
Jsem doktor Malcolm Sayer. Mám domluvenou schůzku.
Posad'te se, prosím. Nemocnice Bainbridge. Přejete si?
Když říkáte lidé, máte na mysli živé lidi?
Žádal jsem o místo ve výzkumu v neurologické laboratoři.
V neurologické laboratoři? Máme tady rentgen.
Tohle je nemocnice pro chronické pacienty. Potřebujeme neurologa.
-Budete pracovat s lidmi. -Doktore, doktore.
-Měl jste nějaké pacienty? -Žížaly.
Co prosím?
Byl to obrovský projekt. Měl jsem za úkol získat decigram myelinu
ze čtyř tun žížal.
Pracoval jsem na tom pět let. Všichni říkali, že se to nedá.
-To taky nedá. -To už vím taky. Dokázal jsem to.
Tak snad předtím. Co u Svatého Tomáše?
Samý výzkum?
Máme málo lidí.
S lidskými bytostmi nikdy nepracoval.
Promiňte, ale vy asi hledáte někoho, kdo má praxi v nemocnici.
Já tu práci sice potřebuju, ale jistě byste našli stovku vhodných uchazečů.
A co na medicíně?
Bez praxe v nemocnici jste přece nemohl absolvovat.
Měřil jste tep, teplotu. Určoval diagnózu.
Takže praxi máte.
Chcete snad to místo, ne?
Tudy, doktore. Máte zkušenosti s chronickými pacienty?
-To byste si pamatoval. -Tak asi ne.
Máme tu roztroušenou sklerózu, Parkinsonovu chorobu.
Pro některé poruchy ani nemáme jméno.
-Na co čekají? -Na nic.
-A jak se uzdraví? -Nijak. Jsou to chroničtí pacienti.
Říkáme tomu zahrada, protože jim dáváme jen potravu a vodu.
Pane Keane, chtěl jsem se vás zeptat.
Narodil jsem se v roce 1911 v New Yorku. Tady jsem od července 1955.
Předtím jsem byl v Psychiatrickém centru v Brooklynu.
A předtím jsem byl člověk.
Zvyknete si.
Myslíte si, že ne, ale zvyknete si.
Ne, Knedlíku. Běž k sobě domů.
Dobré ráno, doktore. Máme tady další přírůstek.
Přivezli ji včera v noci. Tady je její spis.
Dobrý den. Já jsem doktor Sayer.
Víte, kde jste?
Slyšíte mě?
Nález: Demence neznámého původu. Nereaguje.
Zdravotní pojištění?
Jmenuje se Lucy Fishmanová. Našli ji u její sestry,
která byla už nějakou dobu mrtvá.
Nemá žádné příbuzné. Takhle na tom byla vždycky.
Žádná reakce, žádné známky chápání. A přesto.
Reflex.
Kdyby to někam odpálila, tak snad. Ale jak vidíte, tak to chytila.
Pořád je to jen reflex.
Kdybyste měl pravdu, tak bych s vámi jistě souhlasil.
Jako by si půjčila energii toho míčku, když žádnou vlastní energii nemá.
-Energii toho míčku? -Omluvte mě.
Vy chcete udělat dobrý dojem. Že je to tak?
Zatím se jen rozkoukáváte.
Slečno Costellová, přeobjednejte pacienty doktora Sayera.
Na zítřek.
Půjčila si energii toho míčku?
To je ohromné.
Děkuju vám.
Dejte nám vědět, kdyby chytila něco jiného.
Vyhodí mě. To nevadí. Vrátím se zpátky do školy.
Zapomněl jsem snad něco?
Ne. Chtěla jsem vám říct, že se mi to vaše vysvětlení líbilo víc.
Než se u nás zabydlíte, tak se vám budu o věci starat.
-Dobrou noc, doktore. -Děkuju.
-Dobrý den, jsem doktor Sayer. -Já jsem Wahídah.
-Jak se dnes cítíte? -Dobře, díky.
Ano, prosím. Jaký formulář? Ano, počkám.
Jistě. Tři, jedna, dva.
Děkuju, na shledanou.
Dobrý den.
-Hurá! Jsme na oběžné dráze! -To třeba nebudeme nic vážit!
Oslavme to s Quickem od Nestlé.
Čokoládová chut' Nestlé je přímo nadpozemská.
Hej, vy tam! Je nejvyšší čas dát si další lahodný Quick od Nestlé.
Lucy.
Vy jste se.
Anthony, pomůžete mi s tím?
Dovolíte?
Lucy, už tam skoro jste.
Tady je ta voda, Lucy.
Nechápu, proč ti ty nehty rostou tak rychle.
To bude určitě tím želé, co ti dávají.
Želé a želé, každý den.
Červené želé, žluté želé, každý den želé.
Zapomněla jsem ti říct, že paní Cooperová umřela. Pamatuješ na ni?
Byla moc milá. Vždycky tak pěkně mluvila.
Ale bez toho jejího psa bych se obešla.
-Dobrý den. -Dobrý den.
Mluví na vás někdy?
-Samozřejmě že ne. Ne slovy. -On s vámi mluví nějak jinak?
Jak to myslí?
-Vy nemáte děti. -Ne.
Kdybyste je měl, tak byste to pochopil.
Tady píšou ''atypická schizofrenie''.
Tady ''atypická hysterie''.
''Atypická nervová porucha.''
''Od poslední prohlídky žádné změny.''
''Nedoporučuji žádné změny ani terapii.''
To je moc pěkný.
Tady píšou ''Žádná změna''. S datem 11. září 1944.
To je 25 let.
Všechno tohle ''atypické něco'' musí nakonec být něco typického.
Ale co typického?
Doktore, nešel byste někam na kávu nebo tak něco?
Třeba na čaj?
Jindy bych řekl ano, ale už něco mám.
-Tak někdy jindy. -Jistě.
''Mozková chřipka''.
Kde to jen je?
Promiňte, zdálo se mi, že někdo zapomněl zhasnout.
Našel jsem spojení. Všichni prodělali encefalitidu.
Dávno před tím než se dostali sem. Vidíte? Ve dvacátých letech.
-No není to krása? -Jistě. Za chvíli se vrátím.
Výskyt encefalitidy se blíží epidemii. Rekordní počet obětí.
Záhadné onemocnění. Znepokojivé šíření ''spavé horečky''.
Nemoc ''Zapomnění'' z 20. let. Post-encefalitický syndrom.
Kolik jste jich našla?
Pět. A podle mě tam budou i další.
Jak vypadají?
Tak jak jste je popsal: ''Nehmotní, jako duchové.''
To mě jen tak napadlo. Spousta z nich byly tehdy děti.
Ano, děti, které usnuly.
Většina jich zemřela během akutní fáze nemoci.
Zdálo se, že ti, kdo přežili, ti, kdo se probudili, jsou v pořádku.
Jako by se nic nestalo.
Nedošlo nám, jak asi infekce musela zničit mozek.
Léta plynula. Pět, deset, patnáct let.
Pak se objevily ty zvláštní neurologické symptomy.
Ale objevovaly se.
Poprvé jsem se s tím setkal na začátku 30. let.
Staré lidi přiváděly jejich děti.
Mladé lidi přiváděli jejich rodiče.
Najednou se nemohli sami obléct ani najíst.
Ve většině případů nemohli najednou mluvit.
Některé rodiny to dohnalo k šílenství.
Lidé, kteří bývali normální.
A najednou byli...
...někde jinde.
Jak jim asi je? O čem přemýšlejí?
Nepřemýšlejí.
Virus zničil vyšší schopnosti.
-Víme to jistě? -Ano.
-Protože? -Protože alternativa je nemyslitelná.
Taky si myslím, že by se to tu mělo dát do kupy, ale co to tady děláme?
Mám takové tušení.
Co zastavilo Lucy na cestě k fontánce?
Nic.
Přesně tak. Vizuální pole se ztratilo. Není tu žádný vzorec.
Nic, co by ji nutilo jít dál.
-Takže my to něco vytváříme. -Přesně tak.
Dívá se z.
-Chci toho o vašem synovi vědět víc. -Ale jistě.
Něco se stalo s jeho rukama. Najednou už nemohl psát.
Nemohl nic dělat.
Řekli mi, že bych ho měla vzít ze školy. To mu bylo jedenáct.
Pomalu se to zhoršovalo.
Volal na mě a když jsem tam přišla, seděl u stolu v jakémsi transu.
Hodinu, dvě hodiny. A pak byl zase v pořádku.
Jednou jsem přišla z práce a našla jsem ho ležet v posteli.
Pořád říkal: ''Mami, mami?'' A ruce měl takhle napřažené.
''Copak chceš, Leonarde?''
Pak už nikdy nepromluvil. Bylo to, jako by zmizel.
Ve stejném roce, později, jsem ho odvezla do Bainbridge.
To bylo 14.listopadu 1939.
Bylo mu dvacet.
Co dělal těch devět let ve svém pokoji?
Četl. Strašně rád četl. Četl pořád.
Vážně?
To bylo jediné, co mohl dělat.
To stačí.
Tak, Leonarde, je to hotové.
Nic, nic, nic, a nic.
-To je jedna z tvých soch. -Přesně tak.
Podej mi sůl.
-A co tohle? -To asi zrovna blesklo světlo.
Omyl. Celou tu dobu předtím blikalo světlo.
Tady jsem vyslovil jeho jméno.
Omluvte mě.
Přesně doprostřed. Lupni ho tam.
Taky umím chytat! Hod' mi ten míč!
To jsou všichni? At' je sem ostatní přivezou.
Měla jsem se s Davidem rozvést. Myslela jsem, že touží být otcem.
Pacienti dostali své ranní léky.
Doktor Sayer se domnívá, že vám ta přestávka stačila. Pojd'te.
Je to nádherná árie. Dívejte se, jestli budou reagovat.
''Říkej mi Ismael.''
''Před nějakou dobou, nezáleží na tom, jak už je to dlouho,
jsem neměl moc peněz a nebylo nic, co by mě na pevnině příliš drželo.''
Já vím, že mě slyšíte. Zkuste reagovat, až vyslovím vaše jméno.
Nejde o jakoukoli hudbu. Musí to být pro ně ta správná hudba.
Jako by s nimi pohnula jen ta hudba, která s nimi hýbe.
Ještě jsem nepřišel na to, co rozhýbe Berta.
Kdybych je nechala, tak by tady takhle seděli celý den.
Musím položit první kartu.
L. Leonard. L.
To je Frank. Pomozte mi ho zvednout.
Jeho se dotýká ještě něco jiného. Lidský kontakt.
Stůjte tam chvíli.
Beze mě chodit nemůže. Kdybych ho pustila, tak spadne.
Nenechám vás upadnout.
Se mnou ale půjde kamkoli.
Je to jako s tím míčkem. Půjčuje si moji energii.
Energii jiného člověka.
Začnu tou šipkou hýbat u ''L''. Napíšeme Leonard.
Až ucítím, že tou šipkou hýbete vy, tak ji pustím a budete psát ty.
Rozumíte? Tak já začínám.
Ne. Možná jsem se nevyjádřil jasně. Je to moje chyba. Já.
L. dobře, dobře. A ted' ''E''.
E, dobře.
S.
P.
Vy píšete něco jiného.
RILKE/PARDÁL
Rilke, Rainer Maria. Německý básník a spisovatel.
''Zrak, ztuhlý stálou chůzí podél mříží,
dávno se přestal kolem rozhlížet.
Ten pohled, zdá se, tisíc mříží tíží
a za tisíci mříží žádný svět.
Plynulým krokem kreslí za pochodu kruh zcela skromný, jeden a týž tah,
vedený silou tance kolem bodu,
jejž tvoří vůle, ztuhlá, v mrákotách.
Občas i závoj víček poodhalí:
když nový obraz vzbudí nečinné, mdlé oko, klidné, natažené svaly,
v srdci se opět rozplyne. ''
Slyšela jste někdy o léku nazývaném L-dopa? Je to syntetický dopamin.
Ano, dává se pacientům s Parkinsonovou chorobou.
-Proč? -Jen tak.
Promiňte. Nezlobte se.
Uplyne dalších sto let, než se moderní neuropatologii podaří
přesně určit poškození mozku pacientů s Parkinsonem.
S lékem L-dopa může poprvé slíbit pacientům s Parkinsonovou chorobou
normálnější život díky aplikaci L.
Tento lék mě velmi zajímá. Setkal jste se někdy s někým, kdo.
-Promiňte, doktore. -Sayer.
Setkal jste se s pacienty s encefalitidou?
Až skončím, doktore Sayere. Kdybyste dovolil.
Jak už jsem řekl, aplikací léku L-dopa.
Myslíte, že by se extrémní parkinsonovský třes
mohl najednou projevit jako žádný třes?
-To mluvíte se mnou? -Ano.
Představte si, že byste třes rukou zrychlil až k bodu nehybnosti.
Představte si, že by se u některého pacienta příznaky Parkinsona zrychlily.
Třes rukou, pohyby hlavy, zrychlování řeči.
Nemohlo by je to naprosto pohltit a udělat z člověka sochu?
Já nevím. Možná.
-Myslíte, že by L-dopa pomohla? -Vy jste doktor Sayer, že?
Já jsem chemik, vy jste doktor. Nechám na vás, abyste ty škody napáchal.
Freud věřil v zázraky, když předepisoval kokain jako bonbóny.
Všichni jsme věřili kortizonům, než z nich naši pacienti začali šílet.
-A ted' je to L-dopa? -Podle mě se to ještě nedá říct.
Nezlobte se, ale podle mě je na to ještě velmi, velmi brzo.
Nechte chemiky, at' napáchají ty škody, doktore.
Ale já.
Doktore Kaufmane, četl jste to? Nový lék umožní paralyzovaným jíst želé.
Ano, četl jsem to. Poctivě a střízlivě. Všichni měli slabého Parkinsona.
Vaši ''Parkinsoni'', jestli je to to, co mají, se nepohnuli celá desetiletí.
Možná byste se na ně měl podívat znovu, pane.
Sám víte, že byste neměl dělat unáhlené závěry.
Neznamená to, že je tam nějaké spojení, i když se ho snažíte najít.
To, čemu věřím, to, co vím, je, že uvnitř stále žijí.
A jak to víte? Protože chytí míč?
Já to vím.
-Kolika z nich to chcete dát? -Všem.
Některým. Jednomu.
Jednomu.
Se souhlasem rodiny. Stvrzeným podpisem.
Leonard trpí Parkinsonovou chorobou?
Ne. Jeho symptomy jsou podobné jako u Parkinsonovy choroby.
Ale zase ne tak docela.
Co s ním ten lék udělá?
Nevím, co to s ním udělá. Jestli vůbec něco.
A co si myslíte, že to s ním udělá?
To nevím jistě.
Ten lék je určen pacientům s naprosto odlišnou poruchou.
V co doufáte, že to s ním udělá?
Doufám, že ho to přivede zpátky z toho, kde se nachází ted'.
-Kam? -Do tohoto světa.
Co tady na něj po všech těch letech čeká?
Vy. Vy tady na něj čekáte.
Až do dna, prosím.
-Na 200 miligramů vůbec nereagoval. -Třeba to neutralizoval ten džus.
-Třeba potřebuje víc. -Třeba potřebuje míň.
Zkusím mu to dát do mléka.
500 miligramů.
-Kdyby se něco změnilo, tak zavolám. -Jistě.
Děkuju.
Je tu ticho.
Je hrozně pozdě. Všichni spí.
-Já nespím. -Ne. Vy jste vzhůru.
Můžu se podívat?
To jsem já.
Leonarde, někdo za tebou přišel.
Mami! Mami!
-Já jsem Eleanor. -Eleanor.
-Těší mě. -Mě těší.
-Dámy? -Tak co jsem provedla ted'?
Proboha.
Dobrý den, pane. Já jsem Margaret.
Beth.
Anthony. Jak se vede?
Skvěle, pane. A vám?
Mně taky skvěle.
-Už jste ho viděl? -No nevypadá skvěle?
Já bych se asi nevyrovnala s tím, že jsem ztratila 30 let života.
On si to snad ale neuvědomuje, ne?
Otočte se sem, prosím. To je fotoaparát Polaroid. Díky.
Udělá fotky ani ne za minutu. Neuvěřitelné.
Ted' bychom mohli zkusit tohle.
Skvělé. Ted' bych chtěl, abyste šel na konec místnosti.
Můžeme? Ted'.
Dobře.
A ted' zpátky.
To bylo rychlé. Musím si zajít pro další film.
Musíte si alespoň lehnout. Potřebujete si odpočinout.
Bojím se zavřít oči. Když zavřu oči, tak.
Tak usnete. A ráno se probudíte a bude další ráno.
Slibuju.
Dětská lodička, stříbrný měsíc pluje po nebi.
Chlapec hledá svůj sen, hledá ho blízko i daleko.
Pluj, chlapče, pluj...
...po širém moři.
Jen se ke mně nezapomeň vrátit.
Z Bronxu se stala tak krásná čtvrt'.
-To je moje škola. -Vážně?
-To je klasika? -Vyberte si, co chcete poslouchat.
-Co je tohle? -To je rock'n'roll.
Pojd'te do vody!